Enemy
Udgivet 2. jun 2015 | Af: jannie dahl astrup | Set i biografen
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
Denis Villeneuve har i Jake Gyllenhaal fundet sig en mut, mørk mandemuse. I hvert fald er den amerikanske skuespiller med det lige dele intense og skyldtyngede blik på rollelisten i den fransk-canadiske instruktørs seneste to film, “Prisoners” og nu “Enemy”, hvor sidstnævnte desværre må nøjes med en sparsom distribution i Cinematekets biograf i København. “Enemy” er lige så mørk, som Gyllenhalls rande under øjnene. Som i hævnthrilleren “Prisoners”, der dog er langt mere traditionel i sin fortællestil, kredser Villeneuve i “Enemy” om temaer som skyld, hemmeligheder og familie.
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/62742-h665xw1000-enemy-3-filmz-1000x665.jpg)
Som Adam bliver besat af dobbeltgængeren Anthony, hvirvles både han, filmen og du ind i et hypnotisk edderkoppespind, hvor al modstand er nytteløs. Alle billeder er svøbt i et kvalmefremkaldende, gult skær. En underbevidsthedens tunge tåge, der gør det ualmindeligt svært at navigere fornuftigt rundt i plottet. “Enemy” føles fra start til slut (kun 90 minutter, faktisk) som en syg feberdrøm, hvor moderbindinger, seksuelle frustrationer, frygt, skyld og skam går hånd i hånd. Og det er både befriende og rart frustrerende ikke at ane, hvor Adams elementært interessante mareridt ender, og hvor virkeligheden begynder.
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/62740-h665xw1000-enemy-1-filmz-1000x665.jpg)
I valget af Jake Gyllenhaal i dobbeltrollen som Adam/Anthony har Villeneuve ramt plet. Gyllenhaal formår ubesværet at pendle mellem Adams depressive, nedsunkne skuldre og flakkende blik og Anthonys læderjakkeklædte go-get-’em-attitude og livssultne blik. Tvetydigheden og dualiteten er allestedsnærværende i “Enemy”, hvilket personificeres genialt af Gyllenhaal. I sin meget håndgribelige spejling får Adam et kig ind i sit allermørkeste. En på én gang fascinerende, men også afskyvækkende konfrontation.
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/62741-h665xw1000-enemy-2-filmz-1000x665.jpg)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
Hjernevrideren “Enemy” handler lige så lidt om dobbeltgængere, som “Dødens gab” handler om en haj. Adam, som i manden med stort M, vrider sig modvilligt i ægteskabets edderkoppespind. Over ham våger mor og den gravide kone som snedige rovdyr. Så når Adam lukker øjnene, og underbevidstheden får frit spil, befolkes hans tanker selvfølgelig af groteske kæmpeedderkopper, der tårner sig højt op over byens skyskrabere, og han fantaserer uhyggeligt om masturberende, nøgne kvinder, der moser fugleedderkopper med deres stilethæle. Det er med andre ord et lidet flatterende mandeportræt, Villeneuve maler i denne hans mørkeste film. Underbevidsthedens urovækkende impulser farver alt i “Enemy” kvalmende gult.
Kommentarer til anmeldelsen? Giv din egen mening til kende i diskussionsforummet