Fanny og Alexander
Anmeldelse 1 af 2
Udgivet 30. nov 2016 | Af: Morten Vejlgaard Just | Set i biografen
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
Det bliver ikke mere julet, når man hedder Ingmar Bergman. Den modernistiske instruktør-kæmpe er sjældent let at holde af. Men i “Fanny og Alexander” gør han et ærligt forsøg. Det pyntede grantræ, juleskinken på spisebordet dækket med rød dug og ’Nu er det jul igen…' syngende og dansende igennem Fru Ekdahls overklassehjem. Det er rigtig jul, men også rigtig Bergman, når julefesten efterfølges af skrig, smæk og grum eksistens.
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/66550-h715xw1280-fanny-og-alexander-2-filmz-1000x559.jpg)
I den første halvdel er der langt til Bergmans tidlige og så skrabede minimalisme i sort og hvid og få ord. For rollerne på scenen vil have publikum til at glemme den svære verden derude. Det siger de selv. Men der er ikke langt til hvisken og råb. Ja, endda det mest rædsomme skrig, jeg har hørt på film. Emelie skriger over sin teatermands død. Hvad stiller man op som enkefrue med to børn – titlens Fanny og Alexander – i begyndelsen af 1900-tallet?
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/66551-h854xw1280-fanny-og-alexander-3-filmz-1000x667.jpg)
Sådan sætter Bergman to modsætninger effektivt og episk op i sæsonens mest beske juletilbud. Det er både det varme klassedrama a la “Matador” og så en slutning, der er så “Persona”-mærkelig, at ingen kan være i tvivl om, at den svenske kæmpe har været på spil. Det er de to sider af julen. Den kvalmende fest og den fanatiske religion.
![](https://filmz.dk/files/gfx/6/66549-h857xw1280-fanny-og-alexander-1-filmz-1000x670.jpg)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
På den måde ender “Fanny og Alexander” med at blive en slags greatest hits over Bergmans karriere. Her er det store og det minimale. Lidt godt, lidt ondt og en masse at tænke over. Og en smule, som de færreste forstår. Det er sådan, Ingmar Bergman holder jul.
Kommentarer til anmeldelsen? Giv din egen mening til kende i diskussionsforummet