Last Train Home
Udgivet 8. sep 2010 | Af: Morten Vejlgaard Just | Set i biografen
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
Dramatisk, spændende og underholdende var nogle af de prædikater, der fra kritikerhold blev sat på årets Oscarvinder i dokumentarkategorien – “The Cove”. Flere fandt filmen god, fordi den var spændende som en fiktionsfilm og dermed ikke mindede om en dokumentarfilm. Uden dramatiserende voice over, unødigt manipulerende klipning og iscenesættelse går kinesiske “Last Train Home” imod tidens trend for i bedste fluen-på-væggen-stil at lade billederne tale for sig selv.
![](https://filmz.dk/files/gfx/4/45432-h1120xw2000-lasttrainhome.photo01-1000x560.jpg)
Udover lidt tilsat følelsesengagerende musik så er “Last Train Home” det tætteste, vi kommer på virkeligheden i den redigerede verden, vi kender som film. Her er der ingen interview, arkivmateriale eller styrende fortæller, men udelukkende fotografens billeder i ægte Direct Cinema-stil. Men er det nu ikke kedeligt? Bestemt ikke. Det er tværtimod en enormt tankevækkende og følelsesaktiverende lagkagefilm, der med sine utallige lag kan nydes simpelt for sit rørende familieportræt eller mere bredt og tænksomt for sin præcise skildring af generationsforskelle i et land, der forsøger at være mere kapitalistisk vestligt end Vesten, samtidig med at man insisterer på at tage det kaotiske tog hjem samme tid hvert år for at holde det traditionsrige kinesiske nytår.
![](https://filmz.dk/files/gfx/4/45433-h1116xw2000-lasttrainhome.photo05-1000x558.jpg)
Med de overvældende introbilleder af den ubarmhjertige kø til det sidste nytårstog indfanger filmen fra start de kinesiske mængders ufortrødne fremmarch i disse år. Men samtidig vises det, hvordan individet risikerer at bukke under og misse fremskridtets kinatog på vej ind i globaliseringens nådesløse tidsalder. En tidsalder, der også byder på en stigende kinesisk stormagtstænkning, hvilket lettere komisk udstilles, da en togpassager med et afslappet forhold til fakta mener, at det bliver en smal sag for Kina at vinde flere OL-guldmedaljer end USA, da de jo kun har få millioner indbyggere i modsætning til Kinas milliarder og atter milliarder af slagsen.
![](https://filmz.dk/files/gfx/4/45434-h1121xw2000-lasttrainhome.photo06-1000x561.jpg)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big.png)
![](https://filmz.dk/templates/themes/filmz/images/rating-star-big-faded.png)
Mængdernes materielle fremskridt og drømme kontra individets trange kår udgør en tankevækkende dualitet i “Last Train Home”. Kina har for alvor sat fremskridtet på skinner og ligner med denne film et effektivt og nådesløst lokomotiv i en globaliseringsglad verden, hvor alle dog ikke når perronen inden sidste afgang – udtrykt effektfuldt rørende med portrættet af familien Zhang.
Kommentarer til anmeldelsen? Giv din egen mening til kende i diskussionsforummet